Nej, nej, nej. Den här kön börjar bakom mig.
- Det blir 50 kronor. - Nej. Det blir 35 kronor.
Den här gäller bara om du köper två buketter.
Lilla gumman, jag ska ha en bukett.
Hälften av 70 är fortfarande bara 35.
En bukett kostar 50 kronor. Två buketter kostar 70 kronor.
Det stämmer ju inte.
Det är rena vansinnet. Jag anmäler er för konsumentombudsmannen.
- Finns det nån chef här? - Nej, hon är på lunch.
Lunch? Lära sig räkna borde vara ett bättre mål.
Två priser för samma sak? Det är ju rena vansinnet.
Men bara så du vet...
Två buketter kommer inte att bli en vana.
Jag saknar dig.
Oduglingar!
(katt jamar)
(Ove fräser, katten jamar)
(hundskall)
- Hunden ska sluta pinka här. - Lyssna inte på den elaka gubben.
Såg du? Gubben försökte döda Prince.
Vad gjorde du med hunden?
Det ser ut som en vinterkänga med ögon.
- Rasta inte djur här. - Spela inte polis.
Kan du inte säga åt honom? Du är ordförande i styrelsen.
- Jag gjorde det. - Nej, ordentligt.
God morgon.
- Allt bra? - Är du pratsjuk?
- Ove! Kan vi få en stund med dig? - På kontoret.
Nu blir du fan befordrad. Va?
- Allt bra? - Ja.
- Hur länge har du jobbat här, Ove? - 43 år.
- Shit. - Shit.
- Du tog visst över din pappas jobb? - Ja.
Vi har en möjlighet för dig.
Du är ju bara 59 år. Du kanske vill göra nånting annat i livet.
(Ove skrockar)
Tyder 43 år på samma plats på det?
Det...
- Ni vill ge mig sparken. - Det är inte helt korrekt uttryckt.
Men det påminner om det.
- Vi vill erbjuda dig ett program. - En utbildning i statlig regi.
- Ett steg vidare. - Det digitala tar över mer och mer.
Ja, men då har jag ett förslag.
Är det inte enklast att jag bara reser mig och går?
Bra. Då säger vi så.
Vänta, Ove, bara. Vi har en avskedspresent.
En trädgårdsspade.
Du ska flytta abonnemanget dit som du ska resa.
- Det finns inga telefoner där. - Skojar du?
(visslar)
(knakningar)
Ta det lugnt. Kom igen.
Försiktigt. Hallå, hallå!
(talar persiska)
Stopp. Stopp! Stopp!
- Oj då. - Vad fan?
- Kör fram lite. Patrick! - Vad håller du på med?
- Han är inte klok. - Det är förbjudet att köra här.
- Kan du inte läsa svenska skyltar? - Är du blind? Är det jag som kör?
Trevligt att träffas. Patrick.
Du får heta Musse Pigg, men om du tänker backa...
...sväng åt motsatt håll och titta i backspeglarna.
(talar persiska)
- Vad säger hon? - Ingen aning. Det är persiska.
Visst är det vackert?
Nä... Nej, hallå!
- Nej, nej! - Jag körde inte på nåt?
Ut-nu! Ställ dig nånstans där du inte är i vägen.
- Tänk på att... - Tack. Du, jag kan köra bil.
- Vad är det nu då? - Backradarn till kameran.
Kamera? Vad då för jävla kam...?
- Hej. - Hej, du.
Mamma!
Backradar och kameror? Du borde inte få backa ett kassettband ens.
(prat och stoj utanför)
(hög persisk musik)
- Petter! - Idioter.
Fan, jag hittar inte jackan.
- Petter! Petter! - Ja.
- Kom! Petter! - Vad vill du?
(katten jamar)
(Ove väser)
Försvinn!
(Ove väser)
(skrammel, katten jamar)
(Ove visslar)
Du har tagit min cykel. Kan jag få tillbaka den?
- Var det inte en damcykel? - Det är min flickväns.
- Och var bor hon då? - 142:an.
Hos kommunisterna som införde sopsortering?
- Då kan hon hämta den själv. - Skit samma.
- Ska jag låta honom ta min cykel? - Han är konstig.
Tjena, Ove. Är allt bra?
Varför frågar alla om det är bra? Varför skulle det inte vara bra?
Du är inte på jobbet. Det är mitt på dan och du har aldrig varit sjuk.
Ville du nåt? Eller tycker du om att prata bort ditt liv?
Ska du med och äta lunch?
Idioter!
Satans bildåre! Det är förbjudet att köra bil här!
- Sa du nåt nu, eller? - Ja, det är förbjudet att köra här.
- Åh fan? Ja, men jag har tillstånd. - Det har du så fan heller.
- Hej med dig. -Kör! - Försvinn härifrån!
Är det nåt på tok?
Om ni har besök så finns det en gästparkering.
Det var väl därför vi beslutade om den.
Det var från kommunen. De ska ta in Rune på hem.
Vi har fått det så kallt inomhus. Kan inte du titta på det?
Nej. Ta en filt till.
Förlåt att jag inte kom i går som det var tänkt.
Det gick bara inte. Det har blivit rena cirkusen där hemma.
Det har flyttat in nya grannar mitt emot.
Man blir chockad över hur folk är nuförtiden. Ingen kan nåt längre.
De kan inte backa med släp, inte laga en punktering.
När man ber om den enklaste sak i världen ska det ätas lunch.
Tänk dig. Snart har vi ett land där alla är upptagna med att äta lunch.
Tur man slipper vara med om det.
Så har det dykt upp en vitskjorta i området. Fullständig bildåre.
Det blir ingen ordning när du inte är hemma.
Om jag skyndar mig nu så kanske vi ses redan i dag.
Jag saknar dig.
(dörrklocka)
Det var då själva fan...!
Jaha? Vad är det frågan om?
- Vi har ris och kyckling. - Säljer ni ris?
Det är bara lite mat som tack för hjälpen.
Persisk mat med saffran. Skitgod. Parvaneh är sjukt bra på matlagning.
Och jag är sjukt bra på...
Släpet är borta, jag såg lappen. Helt rätt, det är vårt fel.
- Vi tänkte att du var hungrig. - Nej.
- Då slänger vi den. - Nej, här slängs ingenting.
- Vi tänkte höra om du har en stege. - Självklart har jag en stege.
Alla ska ha stege här. Det står nämligen i stadgarna.
Om ni känner till dem.
Då kanske vi skulle kunna... låna den?
Det känns tryggt med en gubbe som alltid är hemma.
Här har du stödbenen.
Och bruksanvisningen.
Så... Jävlar!
- Du har inte en insektsnyckel? - Insexnyckel.
Nej, insektsnyckel.
Vad har det med insekter att göra? Sex sidor-insexnyckel.
Google på den.
Ove? Kan du titta på värmen nu då?
- Om jag ber snällt? - Prova att lufta elementen.
- Kan det vara det? - Hej. Parvaneh heter jag.
- Min man Patrick. - Roligt att träffa sina nya grannar.
Gud, vad fint ni har det här. Det är rena paradiset för kiddsen.
Herrejävlar. Är det ingen som har ett jobb att gå till längre?
- Ska du inte lyfta hennes element? - Lufta.
Man lyfter inte element. Man luftar dem.
Rune kanske skulle ha frågat mig om värmen innan han gjorde statskuppen.
- Det var ingen statskupp. - Kupp var vad det var!
- Ska du ha stödbenen eller? - Ja, ja.
Ove var ordförande i styrelsen, sen röstade alla på min man Rune.
Parvaneh! Kolla. De är skitbra...
Ta inte dem. De var till Sonja.
- Saken är den att hon satt i... - Nu håller du käften! Tyst!
Nu är det nog! Försvinn härifrån, allihop! Gå hem!
Försvinn!
Paradiset-eller hur?
Ove?
Ove? Kan du komma och titta på en sak?
Ja. Ska jag komma?
Ove?
- Vad bra hyllan blev. - Ja.
Hur många böcker har du egentligen?
Det är de här och lådan i köket och så de i förrådet.
Jag bygger en till.
Hjärnan sägs arbeta snabbare när den faller.
Som om intrycken av omvärlden saktar ner till ultrarapid.
Jag hann tänka en hel del. Mest på element, faktiskt.
(psalmsång: "Blott en dag")
Och på mamma. Hon dog tidigt.
Farsan var inte en sån som visade sorg.
- Tack för att du kom. - Det gjorde inte jag heller.
Det är som det är.
En sak är i alla fall säker.
Vad vi än gör i det här livet så kommer vi inte levande ifrån det.
Kom nu, Ove, så åker vi hem.
Farsan sa inte så mycket. Han brydde sig mest om huset.
Och motorer.
Säkert för att de inte sa så mycket de heller.
Motorer kan ge dig friheten.
Men beter du dig som ett arsel mot dem tar de den ifrån dig direkt.
Men den natten pratade han.
Ove? Jag vill att du ska veta hur precis allting hänger ihop.
- På en Saab 92. - Ja.
- Och vad gör tändstiften? - Får bilen att åka.
Precis.
Det här, Ove... Det här, det är livet!
Det kommer aldrig att tillverkas en bättre bil än Saab.
(konstigt motorljud)
Men för det mesta sa han ingenting alls.
Efter skolan höll jag till på pappas jobb.
- Hej, hej, pappa! - Hej, Ove!
Han sa att det var tryggast så.
Bort från spåret, Ove!
- Bort från spåret! Ove! - Vad säger du?
Bakom dig!
Det var nog första gången som pappa kramade mig.
Jag vet inte, men på nåt underligt vis så tänkte jag på mamma.
Du måste vara försiktig.
Det gjorde nog han också.
Så då fick jag passa på.
Så. Ove, nu är det bra. Du, nu får du släppa pappa.
Alla sa att han var för snäll. Hur kan man vara för snäll?
Jag fick lära känna pappas fina arbetskamrater.
- Tom var en av dem. - Ge tillbaka den.
- Nej. Jag hittade den. - Du får så mycket stryk...
Ibland vet man inte om det man gör är det rätta.
- Det är bara en känsla man får. - Din lilla jävla snorvalp.
Ibland kan känslan på märkligt vis vara förenad med direkt smärta.
Det vi hittar behåller vi. Så har det alltid varit. Alltid.
Ove?
Gör precis vad du vill med plånboken. Det var du som hittade den.
- Jag hittade den där på tåget. - Tack så mycket.
- Varför berättade du inte om Tom? - Vi berättar inte vad andra gör.
- Jag tänkte behålla plånboken. - Ja, jag vet.
Men till slut hade du lämnat tillbaka den.
Ärlighet varar längst, Ove.
Men ibland så behöver ärligheten lite hjälp.
- Förstår du? - Ja, jättebra. Jag förstår.
Kom nu, så går vi hem.
Till slut kom dagen då jag äntligen fick känna på den stora friheten.
- Hej, pappa. - Hej, Ove.
- Hur gick det? - Ja, du får... titta själv.
Det var som fan. -Har du sett?
Gubbar?
Har ni sett Oves betyg? Han kommer bli vår nästa förman.
Va? Femmor och fyror. Fantastiskt.
Kalla på förman, för i helvete!
Pappa!
Vad fan...?
Vad är det för jävla skräp ni säljer?
Universalrep, sa ni. "Håller för allt."
Vad använde du det till?
Äh!
Idiot.
Det går ju inte att få tag på ett ordentligt rep längre.
De nya grannarna stökar och håller på. Äter ris med saffran.
Vad är det för fel på kött och potatis?
Man behöver inte hälla ner hela Lucia i maten...!
Det här måste vara första gången som du har fått vänta på mig.
- Vad håller du på med? - Den rev Prince.
(katten jamar)
Kastar du en sten till syr jag en dörrmatta av din mopp!
Det är en chihuahua. Och katten har säkert både rabies och pest.
Det har säkert du också. Men inte kastar vi sten på dig.
Du tror du kan göra som du vill fortfarande? Jävla gubbslem.
Jag ska berätta för Anders.
Om du kan få nån förståelse från en sprätt som kör Audi.
Fyra nollor i grillen och en femte bakom ratten.
(Ove och hunden gläfser)
Om den pissar på våra plattor igen så gör jag dem strömförande!
(hunden gläfser)
Idiot!-Ja, det gäller dig också.
Försvinn! Det är privat mark här.
27 augusti lånade du min trädgårdsslang. Jag behöver den nu.
- Ska du vattna nu i mars? - Vattna ditt, så vattnar jag mitt.
Kan du inte titta på elementen nu när du ändå är här?
Tack. Det var verkligen snällt. Jag har mat på spisen. Vill du ha?
- Tack, jag har ätit. - Jaha. Jag ska bara hämta slangen.
Rune? Rune?
Bara så du vet, så kommer folk att göra vad fan de vill i föreningen.
Allt som du och jag har byggt upp kommer att förfalla.
Och jag skiter högaktningsfullt i det. Jag bryr mig inte.
Jag tänker nämligen försvinna härifrån-för alltid.
Jag ska till Sonja. Jag tänkte du skulle bli glad att få veta det.
Du kan inte göra nåt åt det. Bara sitta och se på när allt...
Maten är snart klar.
Tack för lånet. Det var verkligen snällt av dig.
- Du ska inte ha lite mat? - Nej.
- Jimmy ska också äta. - Kåldolmar, Ove. Skitgott.
- Rune skulle säkert uppskatta det. - Han varken hör eller förstår nåt.
Jo då, Rune förstår mycket mer än vad man tror.
Det är som om han vet precis vad som rör sig i våra huvuden.
Ja, jag måste gå nu.
Släpp slangen.
Släpp slangen!
Hej, Ove! Vi försöker få upp fönstret.
- Från utsidan? Lycka till...! - Du håller i stegen, va?
Du skulle ju hålla i stegen. Vart ska du nu?
En Saab kan man i alla fall lita på.
(visslar)
(startar motorn)
(sätter på radion)
(Musik: Willie Nelson, "Always on my mind")
Direktörn tar emot nu.
Det här var ju väldigt tråkigt.
Om vi kan hjälpa till med nånting så gör vi det. Säg bara till.
Det var ju fina betyg.
Det är ert. Det är halva pappas lön fram till månadsskiftet.
Han fick ju alltid förskott.
- Vi kan inte ta tillbaka pengarna. - Rätt ska vara rätt.
Vi kanske kan hitta en annan lösning.
Jag visste ju hur man gjorde och kände alla farsans kollegor.
Vad ska du göra nu när pappa är i himlen?
Nej, inte den. Inte den.
Inte den.
Det kommer en tidpunkt när man beslutar sig för-
-vem man vill vara.
Nu är vi kvitt för plånboken, din lilla skit.
För mig kom den precis då.
Klockan är min!
- Är det du som är Ove Lindahl? - Ja.
- Vi har sökt dig. - Jaha?
Vi ska titta lite på ditt hus.
Det finns en ny detaljplan för området.
Huset är inte ändamålsenligt för framtida byggplaner.
Nej, Stig, vi får röja alltihop.
Du ser ju själv. Det är ju rivningsfärdigt.
Det var första gången jag träffade på dem, men inte den sista.
De sa aldrig vad de hette, bara varifrån de kom.
Männen i de vita skjortorna.
Och de fick alltid som de ville.
- Ove? Fikapaus. - Till slut var det färdigt.
Och det blev inte så dumt.
Men det tyckte inte männen i vita skjortor.
Hej.
Om det är så att ödet är ett resultat av våra egna dumheter-
- kan man nog säga att det som förändrade mitt öde-
- var ett resultat av mina grannars dumheter.
Är det nån kvar i huset? Är det nån i huset?!
Hjälp!
Hallå? Hallå!
Hjälp!
- Koppla på grovslangen! - Jag ska in!
Jag försökte resonera med brandmännen.
Men så dök han upp igen.
Stäng av vattnet. Stäng av vattnet! Det ska ändå rivas.
Sluta släck!
Vitskjortan.
(dörr stängs)
(tåget går)
Hur länge har vi åkt?
- En timme ungefär. Hur så? - Satan!
Jag hade kunnat väcka dig om jag vetat att du skulle av.
Du sov väldigt gulligt. Har du försovit dig nu?
Nej. Det är inga problem.
Ja, då var det biljetterna.
- Tack ska du ha. - Jag har ingen biljett.
Då får du köpa en biljett.
- Ledsen, jag har inga pengar heller. - Jag tar det.
Så.
- Jag kommer att betala tillbaka. - Det ordnar sig nog.
Jeg läser "Mästaren och Margarita".
- Känner du till den? - Nej.
Det finns en katt i boken som också plankar.
Har du läst nåt av Michail Bulgakov?
- Nej, jag har inte läst nåt av han. - Av honom.
- Jaha. - Jag studerar till lärare.
Här ska jag av.
Vänta! Du glömde den här.
(visselpipa)
Sen den dan klev jag upp varje morgon och tog halv sju-tåget.
Men hon var helt försvunnen.
Efter tre veckor höll jag på att ge upp.
- Hej. - Hej.
- Brukar du åka det här tåget? - Ja.
Jag ligger i lumpen.
På... regementet.
Mhm.
Jo, jag tänkte att du ska få tillbaka dina pengar.
Är det inte trevligare om du bjuder mig på middag?
Middag? Visst.
Jag har inte riktigt nånstans att laga middagen på.
Jag menade på restaurang.
Okej. Mm.
- Om du brukar gå på restaurang. - Ja.
- Då säger vi så. - Absolut.
Hej! Hallå.
- Du är en kvart sen. - Jaså? Är jag?
(skratt)
(Ove harklar sig)
Ja...
- Vet du nåt om bilar? - Om bilar?
Det är kanske lite intressant att veta hur de kan rulla framåt.
- Det är inte så enkelt som man tror. - Nähä.
Tänk dig en bil, en Saab 93, förslagsvis.
Den behöver en drivkälla, en motor. Och Saab använder kolvmotorer.
Och kolven driver en vevstake.
Det fiffiga med Saab är att de är framhjulsdrivna.
Så det behövs ingen kardanaxel.
- Pappa håller också på med bilar. - Mm.
(Sonja skrattar, Ove skrattar ansträngt)
- Du har nästan inte ätit nånting. - Nej, jag åt hemma.
Mhm. Varför åt du hemma?
Så att, eh, du skulle kunna beställa vad du ville.
Jag har ljugit för dig. Jag ligger inte i lumpen.
Jag städar tåg. Och mitt hus har brunnit ner.
Och nu ska jag gå.
Tack, det var trevligt.
Hon frågade vad jag var intresserad av.
Jag svarade "hus", eftersom det var det enda jag kom att tänka på.
Då berättade hon om en utbildning.
Två år senare var jag utbildad ingenjör.
- Grattis! - Tack.
Åh, vad fina.
Jaha... Då ska vi se vad det står på ditt diplom.
- "Ove Lind"... - Vill du gifta dig med mig?
Jag tänkte att om du skulle vilja att vi...
Tala lugnt och tydligt.
- Vill du gifta dig med mig? - Ja!
Ja, det vill jag!
(knackningar)
Ja, ja!
Aj! Aj! För helvete!
- Vad håller du på med? - Vad håller du på med?
- Du måste köra mig till sjukhuset nu. - För lite näsblod?
Patrick har ramlat ner från stegen.
Det kunde man ju ha listat ut med arslet.
Kör själv då. Ta den lilla japanska symaskinen du kom med häromdan.
Jag har inget körkort.
- Hur gammal är du? - 30.
- 30 år och inget körkort?! - Patrick åkte ambulans och kan dö.
- Men jag kan ta bussen. Tack! - Jag kör då.
Äntligen. Var det så svårt?
- Vart ska du nu? - Hämta barnen.
- Det luktar äckligt! - Mamma, jag kan inte andas.
- Dra ner rutorna då. - Nej, inte rutorna.
Ta upp dem. Ta upp rutorna.
- Sluta! - Går det lite fortare?
Men det är väl ändå ingen som lappar på ett sjukhus.
Det tar ju bara en kvart.
Han ligger inne för observation. Jag går in, så möts vi här sen.
- Vänta lite nu. Barnen då? - De är ju med dig.
(talar persiska)
Auw!
- Bok. - Ja, det ser jag väl.
- Bok. - Hon vill att du ska läsa den.
"Herr Brum har just satt igång med det han gör varje tisdag."
"När du blir stor ska du väl bli lokförare, bubblar Guld-Ivar."
- Bok inte så rolig. - Nej, det tycker inte jag heller.
Du måste berätta med sagoröst och låta som en björn pratar.
- Det finns inga björnar som pratar. - Den här gör det.
Öörh...
"Jag har ju redan varit lokförare länge, säger herr Brum."
Precis så, jättebra!
"Herr Brum trycker på en röd knapp."
(ryter som en björn och flickorna skrattar)
- "Hundra hetsiga honungsbin"... - Hej, barn!
- Kolla, en clown! - Clownen Beppo är här! Hej!
- Vill ni se ett magisk trix? - Jag läste en saga för barnen.
Han läste en saga för barnen... Men nu är jag här.
Har du en femkrona? Jag behöver fem kronor till mitt trix.
Ge honom en femma.
Tack. Nu börjar föreställningen!
(talar persiska)
Kan du säga var du bor?
- Hur kan du lämna mina barn? - Jag har inte lämnat dem.
De underbegåvade, utklädda låtsaspoliserna tvingade mig.
Vi bedömde att din pappa var en säkerhetsrik.
Jag ville bara ha tillbaka min femkrona!
Bim!
Clownen Beppo tackar för sig.
Öh, vänta ett tag! Det här är inte femkronan som jag gav dig.
- Stackars barn. - Jag vill ha min femkrona.
Är du helt dum i huvudet?
Hör du! Vad gör du där borta?
Han hade långa skor. Det är inte ens roligt, bara opraktiskt.
- Fan! Det här är ju inte klokt! - Jaha. Vad var det jag sa?
- Jag tar det, det är min p-bot. - Det är min bil.
- Hej då, Ove. - Hej då, Ove!
Intercity 3214 passerar strax på spår 3.
(kvinna skriker)
Kom och hjälp till då, för helvete!
(tågtuta)
Är du inte klok? Ge mig din hand.
Ge mig din hand nu! Kom igen nu, för fan! Är du dum i huvudet?
Pappa!
Vad är det med dig? Vill du dö eller nåt?
- Du räddade livet på han. - Honom.
"Rädda livet på honom", heter det.
Idiot.
(knackning) Ove!
Nasanin har gjort en teckning till dig. Vänta där.
Här. Nasanin har gjort en teckning åt dig.
Den i färg är du. Hon ritar alltid dig i färg.
- Vad då, alltid? - Jag har världens bästa idé.
Du och jag ska övningsköra. Patrick kan ju inte och du är mycket bättre.
- Nej, jag har inte tid. - Jag betalar bensinen.
Är det inte en bra idé? Vad var det?
Nämen gud, stackars liten!
Där. Aj, aj, aj.
- Öppna dörren. - Inte in till mig.
Nu öppnar du dörren!
Gud, här är svinkallt. Hämta en filt.
- Varför det? - Fort. Nu!
(röster nerifrån)
Tjena, mannen. Jag var utanför och hörde nån ropa.
Nej, jag vet nåt snabbare. Vänta.
Vi tjockisar är ena jäklar på att alstra värme.
- Jag hämtar nånting att torka med. - Nej, inte in i köket!
Vad är det här? Shit, vad låg.
- Det är för Sonja. Min fru. - Var är hon nu då?
Hon är... död.
Hon var en jäkel på att laga mat. Jag käkade här jämt. -Va, Ove?
(katten jamar)
Jag tror hon mår lite bättre nu. Vem ska ta henne?
Mina barn är jätteallergiska.
Fan, det glömde jag. Jag är allergisk också.
(katten jamar)
Det är inte så lätt att ta livet av sig som man tror.
Men så har hon flyttat in också. Jag måste göra mig av med henne.
Men sen kommer jag. Det lovar jag, Sonja.
Hon såg ut så här från början. Tro inte att jag har gjort nåt.
Då ses vi snart.
(hundskall)
(barn)
Jag trodde inte du tyckte om barn.
Klart jag tycker om barn, men jag vet inte om jag blir en bra pappa.
Ove, du blir den bästa pappan våra barn kan få.
- Jag lovar dig. - Mm.
(bilmotor)
Idiot!
Förlåt, Ove! Körde jag på dig? Jag övningskör med Anders nu.
- Hej, hej, Ove. - Ska den sprätten lära dig köra bil?
- Du ville inte köra med mig. - Vi ska nog ha på säkerhetsbältet.
- Just det. - Oj, nu kom jag åt...
- Förlåt. - Hej då!
(katten spinner)
- Wuii! - Aj, aj, aj.
Ta det försiktigt. Snälla, ta det försiktigt med pappas ben.
Hur gick det?
- Jag tar henne om du öppnar. - Sätt dig här.
Har du den där gröna? Man måste ha den där bak när man ska övningsköra.
Jag klarar inte att se en idiot lära en annan idiot köra bil.
Tack!
- Tjena, Ove. Allt väl? - Lär dig läsa bruksanvisningar.
Hej! Vilket härligt väder för att övningsköra.
Här är lite persiska kakor. Jag kan typ nästan köra bil.
Sitt.
Stopp. Det är rött.
Alltså, jag är värdelös.
Nu är det grönt. Nu kan du köra. Glöm inte att möta kopplingen...
Gud, vad han stressar!
Starta om. Släpp nyckeln.
Kopplingen upp och gasen ner.
- Jag gör ju det! - Låt kopplingen...
Jag klarar det inte!
(ilsket tutande)
Nej, nu jävlar!
Har du aldrig varit nybörjare? Ser du inte skylten?
- Ta det lite lugnt, gubbe lilla. - "Gubbe lilla"...!
Jag är fan ingen "gubbe lilla" för dig, din satans fähund!
Jag är "gubbe stora"!
Tutar du en gång till så är det det sista du gör. Begrips?!
Nu är det du som lyssnar på mig. Du har fött två barn-
-och ska spotta ur dig ett tredje.
Du kom hit från Iran, flydde från krig och alla helveten.
Du har lärt dig svenska, skaffat en utbildning och en försörjning.
Och så är du gift med en odugling. Då kan du lära dig köra bil också.
Det är inte hjärnkirurgi vi talar om.
Starta bilen nu, så är det bara att köra.
(tutningar)
Idiot.
Bra.
Nej, nej, nej. Jag har redan tagit.
Nej, nej, nej. Här borta.
Det här var Sonjas favoritkondis.
Varje lördag klockan ett satt vi här. Just vid det här bordet.
Och åt napoleonbakelser?
- Hur kunde du veta det? - Det är lördag, klockan är ett.
Vad gjorde ni sen då?
Klockan två åkte vi hem.
Sonja brukade läsa nån bok och jag och Rune tvättade bilen.
Handtvättat ska det vara. Ingen maskin som repar lacken.
Rune?
- Ni snackar inte ens med varann. - På den tiden gjorde vi det.
Egentligen så var vi nog ganska lika.
(moped)
Stanna! Stanna, sa jag!
- Rune. - Ove.
- Vi samarbetade bra direkt. - Jag genar över fältet.
- Det gör du inte om. - Hälsa dina vänner det.
Vi delade samma sunda värderingar.
På samfällighetens första möte valdes jag till ordförande-
- och Rune till vice. Klokt val, tyckte vi.
Vi var nog båda överraskade av att äntligen ha funnit en vän.
Tills vi till slut upptäckte den lilla skillnaden.
- Kör du Volvo? - Ja.
Vad gör du själv?
Saab.
Först blundade vi för problemet och umgicks som normala par.
Bara vi skötte det snyggt.
Det blev en grabb!
Åren gick. Vi tappade liksom kontakten.
Men så utan förvarning kuppade den jäveln bort mig ur styrelsen.
Jag blev så förbannad-
- att jag gick och köpte mig en Saab 9000. CS.
Då köpte Rune en 960 Executive i stället.
När deras grabb hade växt upp-
- bestämde han sig för att flytta till USA.
De sågs inte så mycket efter det.
Jag hade varit och tittat på den nya Saab 9-5-
- och tänkte det var dags att lägga allt gammalt groll bakom oss.
- Vi måste ju börja prata igen. - Jag har funderat lite grann.
Är det inte dags att vi lägger en del gammalt bakom oss?
Det är klart vi är vänner.
- Det var då det hände. - Vill du se min nya bil?
(tuta)
BMW.
Jag tvärvände och gick hem. Nu hade Rune gett upp för evigt.
Man kan väl inte köra Volvo hela livet?
Det var det sista sveket.
Skaffade ni aldrig några barn?
Klockan är två nu.
Ove, jag måste göra teorin också. Kan du hjälpa mig?
Jaha. Ja, det ingår väl när man ska ta körkort.
Tack. Det kommer gå jättebra. Du känner ju dem redan.
- Vilka? - Ja, barnen.
- Jag vet inte om idén är så bra. - Jag kanske ska stanna hemma?
Nej, det är en jättebra idé.
(talar persiska)
- Ring om det är nåt. - Hej då.
Jag är hungrig, jag är hungrig!
Du är emot plågsamma djurförsök, men inte plågsamma barnförsök.
Nasanin vill ha välling innan vi lägger oss.
Flaskan måste du diska själv. Pappa kan inte installera diskmaskinen.
Han säger att han ska kasta ut diskmaskinsjäkeln genom fönstret.
Kom, får du se mitt rum.
Vad är viktigt att tänka på när man bygger hus?
Vatten.
- Och avlopp. - Precis. Och infrastrukturen också.
- Har du byggt hus förut? - Jo, men inget stenhus.
Han sa ju att jag var bäst i klassen.
Har ni kommit överens om det här?
Näe! Alltså...
- Sepideh? - Hej, mamma.
(talar persiska)
Hon sover.
Vad är det här nu då?
Vad håller du på med? Är det du igen?
Vad gäller damcykeln så står det "cykelparkering absolut förbjuden".
Var det inte här Sonja bodde? Jag var elev till henne.
Jag kunde inte läsa och skriva, men hon tyckte inte att jag var dum.
Då lärde jag mig allt. Hon var skitbra. Förlåt att jag störde.
(gutturalt rop)
- Vad ska du med cykeln till? - Laga den till min tjej.
Kanske min tjej om jag lagar den. Jag måste till mitt andra jobb.
Jag jobbar på ett kebabställe också. Jag sparar till en bil. En Renault.
Fransk? Ska du köpa en fransk bil?
Så dök det upp en gammal elev till dig också.
Så nu måste jag ordna upp en sak innan jag kan komma. Så är det bara.
Stopp! Hallå!
Bra. Stäng av. Nu kan du fickparkera också.
- Jag körde ju precis in i en bil. - Inte gör det nånting.
Det var ju en Volvo. Vänta här. Jag ska fixa en grej.
Cykeln är reparerad nu. Då kan du lämna den till tjejen.
- Har du lagat den? - Jag ska bara lyfta av den.
- Äter du kebab? - Nej, varför skulle jag göra det?
- Vad gör han här? - Varför är du svart runt ögonen?
- Det är smink. - Det trodde jag tjejer hade.
- Han tror han blir snygg av det. - Jaha.
Han får inga tjejer.
- Är du bög? - Ove! Så där säger man inte.
- Han får säga vad han vill. - Är du en sån där bögperson?
Ja. Jag är en sån bögperson.
Men då så. Vad bråkar du om?
Säg inget om det med Mirsad. Hans farsa vet inget om det.
Jag springer inte omkring och berättar vad andra gör.
- Du har ett mycket värre problem. - Vad då?
Köpa fransk bil?!
Det kan vara bra att veta vad som gör att den rullar framåt.
Det är inte så enkelt som man tror.
Jag måste kissa.
- Vi skulle gå igenom motorn. - Det går inte. Jag kommer jättefort.
- Det är du som är Ove, va? - Du står utanför linjerna.
Lena Samuelsson, Länstidningen. Det gäller olyckan på tågstationen.
Du räddade ett liv.
- Du har fel, det var inte jag. - Jag var där och såg alltihop.
Vi har en serie: "De osynliga hjältarna."
Där skulle du passa.
Det har hänt massa spännande saker i ditt liv.
- Vill du prata om det? - Nej.
Jag har ett brev från människan du räddade. Du måste läsa det.
- Det är väldigt rörande. Vänta... - Jag är klar nu.
- Det blir inget. - Varför då? Vad var det?
- Jag hörde inget. Kom nu. - Kan du öppna?
Ja, vad då? Jag låste ju inte. Även en idiot kan öppna inifrån.
Idioter.
Ove!
Vänta.
Trodde du att hon skulle försvinna bara för att du låste in henne?
Alltså...
Din jävla knöl!
Ove...
- Jag har tänkt på en sak. - Sluta skryt.
Allvarligt. Jag kan hjälpa dig att rensa lite hemma hos dig.
- Stoppa i lådor och så. - Det behövs inte.
- Sonjas saker står ju framme. - Det behövs inte, sa jag.
- Vore det inte skönt att gå vidare? - Jag sa att du skulle sluta prata!
Jag har aldrig träffat Sonja och hon var säkert underbar.
Men du har gjort henne till nån sorts helgon.
Hon skulle nog vilja vara en helt vanlig Sonja.
En underbar, men vanlig Sonja.
- Tyst, sa jag! - Skrik inte.
Ju mer alla idioter babblar om henne-
- dränker deras oljud det lilla minne av hennes röst som jag har kvar.
Det fanns inget före Sonja. Och det finns inget efter heller.
Jag finns.
Nej, nu jävlar! Stopp, för i helvete! Stanna!
Vänta en sekund.
Om du bara slutar upp med dina neandertalfasoner-
-så ska vi nog komma överens.
- Flytta på dig. - Aldrig.-Lägg i backen, försvinn.
Om du har problem med att vi kör här, ring handläggaren på kommunen.
- Du kan hjälpa Rune på andra sätt. - Jag skiter i Rune.
Det är förbjudet att köra omkring här inne.
Inte en meter till.
Vad är det med dig egentligen, Ove?
Jag vet vad det är. Du är rättshaverist.
Jag har gjort lite efterforskningar på dig i kommunens arkiv-
-och på internet.
Och jag vet allt.
Jag har läst dina tokiga inlägg, dina brev till myndigheter.
Jag vet allt om din fru och hennes olycka.
Och du skyller på allt och alla för den.
Men vet du, tänk om det bara var att du inte räckte till.
Jag anmäler dig.
Jag är anställd av ett privat vårdföretag.
Vi utför bara sånt som redan är beslutat.
Du måste vara rädd om det där hjärtat, Ove.
(hundskall)
Vad vet du om mitt hjärta? Va?
- Vad vet du om mitt hjärta?! - Kör.
Svara! Vad vet du om mitt...?
Stanna bilen! Stanna bilen nu! Din jävla idio...
Jävla vitskjortor! Va?!
Sista varningen! I morgon blir vinterkängan en mockasin!
Nu är han galen på riktigt.
Bara glöm det. Glöm det, för fan.
Nej! Kämpanda!
- Satans vitskjortor. - Ove?
Ove, hallå? Öppna!
Hallå, Ove?
Hur är det?
Ove! Nu får du sluta. Det är klart.
Ja.
Vänta. Blunda först. Blunda.
Här. Här. Stanna. Ta-dah!
- Vad är det här? - Kom, vi ska dansa.
- Nej. Nej, nej. - Jo! Jo. Kom. Kom.
Jag kan inte.
Du kan dansa på insidan.
Ove. Du ska bli pappa till vårt barn.
Vi ska bli föräldrar!
Jag älskar dig, Ove.
Jag älskar dig också.
- Men då måste vi köpa en kombi. - Ja, eller en vagga.
Bra idé. Jag bygger en.
(katten jamar)
(Ove sätter på radion)
(dörrklocka, skott brinner av)
Jävla slynglar! Vad håller ni på med?
Ehh...
- Vi tänkte bara fråga om en sak... - Va?!
Mirsad har blivit utslängd. Jag tänkte att han kunde bo här.
Här? Tror du att det här är nåt jävla hotell?
Mirsad kom ut i dag.
Jag sa till min pappa att jag är en sån bögperson.
Och han hatar bögar.
Han skulle ta livet av sig ifall nåt av hans barn var det.
Men ja, ja, skit samma. Vi drar.
Sonja hjälpte ju alltid andra.
Ja, kom då.
(skrammel från köket)
God morgon.
Jag rostade bröd, om det är okej. Och satte på lite kaffe också.
- Jag ska gå min runda. - Du ska inte ha kaffe först?
Jag har fixat lite här, macka med ost och grejer.
Innan rundan?
Nej, nu måste jag gå rundan.
Ska jag haka på eller?
Det är väl ett fritt land.
Jaha? Ja, ja.
Vänta!
Tjena. Får man hänga på?
Jag har börjat träna.
- Tjena. Jimmy. - Mirsad.
- Är farsan bråkig? - Ja.
Han hoppade inte av glädje direkt.
- Har du hört om Rune? - Nej.
De hämtar honom i morgon. Han ska in på institution nu.
Skitprat! Det tar år innan det är färdigt och utrett.
Fråga mig, jag vet.
Jag lovar. Beslutet är fattat. De kommer i morgon.
Hon har redan överklagat sen tre år tillbaka. Så nu skiljs de åt.
Lögn. Då skulle Sonja ha vetat om det.
- Jag med. - Anita sa ingenting till Sonja.
- Hon ville inte att ni skulle veta. - Varför inte?
Hon ville inte be om hjälp.
Hon sa att ni hade nog med era egna problem.
Sa hon det?
Skulle vi inte veta för att vi hade nog med våra egna problem?
Ja, vad då då?
Idiot! Det är det jag har varit.
Du får inte vara arg på mig, Sonja.
Det är svårt att erkänna att man har haft fel.
Särskilt när man har haft fel länge.
Förlåt.
Men nu ska det ställas till rätta.
Jag vet ju hur du brukar jaga upp dig när jag bråkar.
Men den här gången tror jag att du håller med mig.
Nu är det fanimej krig!
Ge mig varenda papper och dokument mellan er och kommunen-
- och försäkringskassan, landsting, kyrka. Jag vill ha rubbet om Rune.
För att avsluta ditt abonnemang, tryck stjärna.
Kan jag få låna din telefon?
Oss grannar emellan.
Det spelar väl för helvete ingen roll om de redan har överklagat?
För att det finns en högre instans. Kan du inte läsa? Är du analfabet?
Analfabet! Hallå?
Hallå?!
Hur kan man resonera med folk som bara lägger på?
- Hur resonera med en som skriker? - De lyssnar ju inte.
Sätt dig.
Stäng av den där.
Det är samma människor hela tiden.
Samma människor. Det har det alltid varit.
De heter lite olika, men det är samma.
De bara ställer till en massa jävelskap.
De satans vitskjortorna.
Lyssna på dig själv.
Du sa ju till mig att man aldrig får ge upp, eller hur?
Så sitter du där och tycker synd om dig själv.
Att du har haft det för jävligt, alla är idioter.
Och så ger du bara upp.
Bara för att du tror att bara du kan klara dig helt utan hjälp.
Men vet du vad, Ove?
Ingen klarar sig själv. Ingen. Inte ens du.
Du kan gå nu.
Du kan gå, sa jag. Jag orkar inte med dig mer.
Det var hennes idé från början.
Att vi skulle resa tillsammans, bara hon och jag, innan barnet kom.
Hon var väldigt bestämd med att vi skulle åka buss.
För det var mer romantiskt, sa hon.
Och jag sa inte emot.
Det var ju lite bättre ekonomiskt också.
Nere i Spanien tyckte Sonja att man skulle ta seden dit man kom.
Jag upptäckte att spanjorerna hade en hel del att lära-
- när det gällde svenska byggnadsnormer.
Vi hade det fint.
På kvällarna gick vi ut och åt.
Vi sparade mat från lunchbuffén-
- som blev till en fin liten middag utomhus.
Skål.
En dag var det dags att åka hem.
Hola.
- Hola. - Nej tack. No, no!
- Vad sa han? - Han verkar glad.
Vi komma, vi komma från Pepparkakeland
på vägen, på vägen vi vandrar hand i hand
Låt dem vara, Ove.
- De har roligt. - Har de?
(tutar)
På bussen ville Sonja att jag skulle känna på magen-
- för att barnet, hon sparkade för fullt där inne.
Här, känn.
- Känner du? - Det är hela tiden.
Jag ska gå på toaletten bara.
(metalliska dunsar)
Sonja?
Sonja? Sonja?
Sonja!
Hjälp! Hjälp!
Du kan gå in till henne.
Jag satt nog hos henne i en vecka.
Inte en käft vågade prata med dig. Och det var nog säkrast.
Tills en dag...
De sa att Sonja aldrig skulle vakna upp.
Det där säger du fan inte till mig! Va?!
Och så hände det oförklarliga.
Det var som om det bästa och det värsta hände på samma gång.
Dan därefter var jag tvungen att berätta om allt som hade hänt.
Om ett liv som inte längre fanns.
Mitt i den här smärtan kände jag en slags inre styrka.
I början gick den här vreden att använda till nåt fruktbart.
Sonja fortsatte studera.
Hon hade ett år kvar på lärarutbildningen.
Men när hon var klar så fanns det inga jobb.
Jag är jätteledsen, men du har fina betyg.
På den tiden var inte skolorna handikappanpassade.
Men så en dag visade Sonja en annons i tidningen.
En klass där de buntat ihop alla bokstavskombinationer som fanns-
- innan kombinationerna ens var uppfunna.
Ditt cv ser verkligen bra ut, men vi har ingen möjlighet-
- att ta emot en rörelsehindrad lärare.
Då gick jag in i det stora mörkret. Jag ville utplåna allt.
Varenda jävel. Bussbolaget, fyllskallechauffören-
- vintillverkaren, resebolaget-allt.
Jag skrev till spanska och svenska regeringen-
-men ingen brydde sig.
Idén är att man bygger ut den och att den börjar vid entrén...
De ville inte ens bygga en ramp så att Sonja kunde börja på skolan.
Jag stämde allt och alla för att få nån slags rättvisa-
- på nånting som jag inte ens visste svaret på själv.
Till slut var det Sonja... Hon var den starkaste av oss alla.
Ove.
Antingen dör vi eller så lever vi.
Samma kväll tog jag bilen och byggde det som behövdes på en natt.
Dagen därpå kunde Sonja börja arbeta.
Välkommen.
Homeros skrev "Iliaden" om det trojanska kriget.
Men när skrevs "Iliaden"?
- David? - År 700.
- Före Kristus. - Kuk!
Då hälsar vi Richard Stenebo välkommen.
- Hej, Richard! - Välkommen.
Jag ljuger inte. På ett år så kunde samma elev-
- med lätthet citera 400 år gammal poesi på skolavslutningen.
Så oändlig i sina färdigheter.
Så lik en gud i sin gestalt-
-och sina handlingar.
En djurens förebild.
Men ändå, för mig...
...är hon bara damm.
Bravo!
Hon kämpade för det som var gott.
För barnen hon aldrig fick.
Och så för ett halvår sen gick hon bort-i cancer.
Och jag lovade att komma efter.
(bil kommer och stannar)
- Då var det dags. Är han klar? - Längre än så här kommer inte du.
Nu har du haft tre år på dig att ordna det här lugnt och fint.
Beslutet är fattat.
- Vi gör det här för din skull, Anita. - Vad är det för kärlek?
Att skiljas åt när man som mest behöver varann?
Problemet är att 24 timmar om dygnet så har han ingen aning om var han är.
Nej, men det vet jag.
Ja!
- Och vem ska ta hand om honom? - Det ska jag.
- Med lite hjälp... så... - Lite hjälp? Från vem då?
- Hej. Så bra. Lena, Länstidningen. - Tjena.
Jag har de tre senaste årens bokslut från vårdföretaget Konsensus-
- som du är delägare i. Det är en marginell vinst som redovisas.
Samtidigt har jag kontoutdrag från en bank på Kanalöarna.
Där har flutit in massor av miljoner. Oskattade.
- Var har du fått tag på dem? - På internet.
Min redaktör vill nog gärna gå vidare med detta-
- men beslutet är mitt, om du förstår vad jag menar.
Han gav sig på en gång.
Då var det bättre på vår tid.
Då slogs ju åtminstone folk för sina principer.
Ove! Ove!
Ring ambulansen!
Låt för fan inte ambulansen köra in på gården.
(sirener)
Borta vid fönstret.
Hej. Parvaneh, du står listad som närmast anhörig.
Din pappa lider av ett hjärtfel. Hans hjärta är för stort, kan man säga.
- Förlåt. För stort...? - Ja. Men han kommer klara sig.
(skrattar)
Ove!
Du är fan sjukt dålig på att dö.
(skrattar)
(skrattet övergår i kramper)
Shit! Jag tror att det är dags, Ove!
Shit!
Den stod ju mest och samlade damm.
- Men den är aldrig använd. - Den är jättefin, Ove. Tack.
- Den kanske behöver målas upp lite. - Här, håll bebisen.
Jag ska visa den för Patrick.
(barnet jollrar)
Hej på dig, du.
Du ska få ligga här...
Du är glad, du.
- Ja, ni ska väl också ha nåt. - En iPad! Tack, morfar!
Den där känslan känner jag igen.
Det är som att köpa en ny bil.
Det här är livet, det.
Alltså... Det är inte skottat utanför Oves hus.
- Spelar roll då...! - Men klockan är åtta.
Det är ju hans rond.
Ove!
Du ska inte vara orolig för att jag har gjort nåt dumt.
När du läser det här så har läkarens diagnos inträffat.
Hon sa att jag hade ett för stort hjärta.
Men även om det låter bra och fint så är det inte så bra.
Förr eller senare får man betala för det.
Jag önskar att begravningen blir i en kyrka som det ska vara.
Inget tjafs med aska som sprids för vinden eller nåt annat påhitt.
Jag vill att det sker i stillhet med bara de närmaste och de-
- som tycker att jag har gjort rätt för mig.
Katten äter tonfisk två gånger om dan och vill inte skita hos andra.
Och låt för fan ingen jävel köra bil inne i området.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2016
Ansvarig utgivare: Pia Grünler